Jeg opdigtede så mange minder, at jeg rent faktisk...
Jeg begyndte at tro, at jeg kunne huske hende, men...
Hun kom aldrig og hentede mig, så jeg glemte dem igen.
Jeg holdt op med at lade som om.
- Er det et rigtigt træ? - Hvor har du fået fat i det?
- Det faldt af ladet på en varevogn. - Gu gjorde det ej.
- Okay, måske var det en Volvo. -Stil det ud, hvor alle kan se det.
Hvor er vasketøjet, Lawson?
Pis.
"Jeg kan huske, da jeg avancerede fra protege til fortrolig ven.
Det var ikke hans mening at fortælle mig sine hemmeligheder.
Men da den første var blevet afsløret, blev vi hurtigt fortrolige.
Jeg stod på bibliotekets bagtrappe, da jeg fik øje på hans uniform:
En nystrøget, påskegul skjorte og den forbandede hat.
Han gik målrettet af sted. Tommy var altid beredt."
- Jeg er Tommy. Bare så du er med. - Det lyder fuldstændig ligesom dig.
""Han skulle til at gå lige forbi mig. 'Flot hat', sagde jeg, -
- hvilket fremkaldte Tommys berygtede smil.
Samme smil, som han gav de kvinder, der fangede hans opmærksomhed.
Smilet, der fungerede som svar på alle uønskede spørgsmål.
Smilet til et af hans børn, når han så en lille hånd række ud efter hans."
Det er sødt, men jeg tror, det er en dårlig sætning.
Det er de alle sammen. Det er derfor, de hænger på juletræet.
Det er bare, fordi normalt er det ikke...
""Tommy brølede:
"Minsandten om det ikke er Sydens næste store søn.'
Jeg var kun en ud af flere hundrede, der kom to gange om ugen -
- for at lade sig forblinde af professoren.
Tommy viftede vildt med armene, -
- som om han svingede med en usynlig lasso."
- Jeg synes, "reb" er bedre. - Jeg synes, "lasso" er bedre.
Før i tiden stolede han på min dømmekraft.
Før i tiden var du lettere at stole på.
Ingen danser The Alabama Shuffle som mig.
Men den her søde pige kan virkelig bevæge sig.
- Hvorfor er du ikke altid så sød? - Hvad ville jeg få ud af det?
Ren og ægte glæde.
Nu holder du de lystne øjne fra vores pige.
Hvad? Hun kan ikke lide mig. Hun kan bedre lide Lawson.
Du kan bedre lide Lawson end mig, ikke?
- Du er fuld. - Ja, det er jeg.
Men Lawson skal nok sørge for, at vi kommer hjem.
Ikke i aften. Jeg vil have ham for mig selv. Har du fortalt dem nyheden?
Vi tænkte, at han kunne flytte ind hos mig efter jul og få mere fra hånden.
Det er bare noget, vi har snakket om.
Lawson er ikke forelsket i dig.
Det rager ikke dig, Bobby.
Jeg har set ham sammen med en kvinde, han ikke kan få nok af.
En kvinde, som er trængt ind i hver en molekyle.
Som optager alle hans tanker og gør ham til en besat skabning.
Jeg har arrene fra den kærlighed i ansigtet. Har han fortalt dig om det?
Har du fortalt hende om forskellen mellem ægte kærlighed og en varm seng?
Lad hende nu være.
Jeg siger bare sandheden.
Hun fortjener at kende sandheden.
Og du kan gøre lige, hvad der passer dig.
Kan jeg nu også det?
Endelig langt om længe?
Jeg vil gerne sige noget nu, hvor vi fejrer vores kærlighed og venskab.
"Min ven, min fjende, jeg udfordrer dig.
Dig med den ugyldige mønt i øjenhulen.
Dig, min ven, med den indtagende mine, -
- som stak mig en løgn, da han opdagede min hemmelighed.
Med hele mit hjerte under din hammer.
Selvom jeg elskede ham lige så meget for hans fejl som for hans dyder, -
- var min ven en fjende på stylter med næsen i en snedig sky."
Bravo.
Hvorfor fanden siger du ikke bare, hvad du virkelig mener?
Skal hvert eneste ord, du siger, være en recitation?
Er det meningen at være alle andre, end den du i virkeligheden er?
Vil du gerne fortælle mig, at du er skuffet over mig?
Måske er jeg også skuffet over dig.
Jeg har aldrig bedt om at skrive den skide bog.
Din forløsning og min bod, ikke?
Har jeg ikke afsonet min straf?
Ni år, for helvede.
Jeg er ked af det.
Jeg er virkelig ked af det.
Det er Dylan Thomas.
""To Others Than You".
Det er en af de lette.
Farvel, Bobby.
Pis.
Er du okay? Må jeg komme ind?
Der klokkede du virkelig i det, hvad?
Lawson forlader mig.
Jeg vidste, det ville ske.
Jeg har fortjent det.
Jeg kommer til at dø alene.
Han forlader dig ikke. Han vil altid være der for dig.
Han klippede min historie i stykker og hængte den på juletræet.
Jeg har tisset i bukserne.
Lad os se at få dig ind i seng.
Det er pissekoldt, hvad?
Hvordan har han det?
Jeg tror, han tisser blod.
Jeg vidste, at der var noget galt. Han er bange for læger.
Det er nok bare en infektion.
Flytter du?
Nej.
Er du forelsket i hende?
Nej.
Hun er ellers rigtig sød.
Ja, det er hun.
Er du bekymret for ham?
Ja.
Hvad skete der, Lawson?
Da jeg mødte Bobby, var han noget helt særligt.
Han gjorde, som det passede ham, og havde en smuk kone og skønne unger.
De studerende elskede ham, og fakultetet hadede ham.
Kvinderne var vilde med ham. Han fik mig til at tro så meget på mig selv, -
- at jeg måske selv blev en lille smule forelsket.
Vi var altid sammen, og...
Der var en kvinde, jeg gerne ville giftes med, -
- og hendes veninde faldt pladask for Bobby.
Han begyndte at bruge mere tid sammen med os end derhjemme.
En aften skulle deres yngste spille en lilleput-kamp.
De skulle spille to kampe, -
- så jeg overtalte ham til at få en drink sammen med pigerne først.
Sagde, at jeg ville tage med og se kampen senere.
Han blev ved med at sige, at han var nødt til at gå.
Den ene drink tog den næste, -
- og så kom den her idiot, dekanens nevø, ind og bekendtgjorde, -
- at han havde en affære med min kæreste, -
- og at alle vidste det undtagen mig.
Jeg kastede mig over ham. Han slog ud efter mig.
Bobby lagde sig imellem og fik en kæmpe flænge i ansigtet.
Bobby gik helt amok og tæskede knægten sønder og sammen.
Det var blevet meget sent.
Jeg vidste, at Ben ventede på ham.
Men da vi kom derhen, var han væk.
Alle var væk.
Han skulle ikke have været der alene.
Han var kun en lille dreng, og det var så mørkt.
Der var alt for mange mennesker, der kørte alt for hurtigt på den vej.
Man havde ikke en chance for at se ham.
Han var så lille, -
- og han forgudede sin far.
Juliette bad Bobby om at skride og aldrig komme igen.
Hun havde brug for en bedre mand. Sådan formulerede hun det.
Så tog I hertil?
Det lod til at være et godt sted at skrive. Det var langt væk.
Gode universiteter. Bobby kunne begynde forfra.
Jeg følte, at jeg burde støtte ham.
Hvis det ikke havde været for mig den nat, -
- kunne tingene måske have...
Jeg ved ikke rigtigt, hvad der skete.
Vi læste alt for mange bøger.
Der er et eller andet ved den her by.
Sådan er det bare.
Du burde få noget søvn.
Jeg har lavet morgenmad på madrassen til dig.
- Har han givet lyd fra sig? - Nej. Skal vi vække ham?
Gider du at give mig den T-shirt?
Tak.
Flot hat.
Op med dig. Du skal til lægen. Og se at få det der væk fra sjoveren.
Du river det alligevel i stykker.
Derfor vil jeg ikke have, at min bog får gonorré.
Jeg havde bare lyst til at læse noget flatterende om mig selv.
- Fandt du noget? - Ikke rigtigt.
Det var ikke meningen at skabe problemer mellem dig og Georgianna.
Jeg mente ikke det, jeg sagde.
Hele aftenen står temmelig uklart. Jeg ved ikke, hvad der blev sagt.
Jeg har heller ikke lyst til at huske det.
- Kom nu. - Gaver, juhu. Glædelig jul.
Det var vores hjem den aften. Vores alle sammens.
Vi burde have fortalt sandheden, men det rette tidspunkt kom ikke.
Og julen er eventyrenes tid.
Den aften mindede Bobby og mig om en tid, -
- vi havde valgt at glemme, indtil hun dukkede op.
Det føltes rart at huske.
Om så bare for en stund.
Jeg er så mæt.
- Det er jeg også. - Det er jeg også.
Jeg ville ønske, det ville sne.
- Det ville jeg også. - Det ville jeg også.
Men jeg kan nu også godt lide regn.
- Det kan jeg også. - Det kan jeg også.
Kom nu. Du er nødt til at pisse.
- Jeg kan ikke, når du ser på. - Jeg har set dig pisse tusind gange.
Nå, men nu er jeg altså genert.
Pis nu bare.
Det er sikkert ikke noget alvorligt.
Jeg har alligevel også levet længe nok.
Gud, hvor er det koldt.
- Mit pis var klart. - Lad være med at lyve.
Okay, det var lidt lyserødt, men jeg tager ikke til lægen.
Lawson, har du nogen noveller, du ikke har brændt af eller klippet i stykker?
Jeg skal skrive noget og læse det højt til min engelskeksamen.
Du er da god til engelsk.
Ja, til at læse engelsk, men jeg er ikke forfatter.
- Hvad fanden er det, du har på? - Det er Lorraines.
Du lader hendes ting samle støv. Du nægter at gå med din mors tøj.
Den her morgenkåbe og den person, der ejede den, er guld værd.
- Er der noget galt? - Fortæller du hende det?
Bobby skal til lægen. Han pisser stadig blod.
Han har udskudt det i ugevis.
Okay. Men jeg håber ikke, du har dameundertøj på.
Det kan du tro, jeg har. Det bringer held.
Jeg får alligevel en af de der tingester med bar ryg på.
- Alle får min tingest at se. - Ja, alle vil gerne se din tingest.
- Og min røv. - Lad os nu komme af sted.
Hvad sagde jeg? Et skide stykke snor hen over røven.
Hvor er Bobby? Jeg har lavet gumbo til ham.
- Han skulle have taget flere prøver. - Er alt i orden?
Det tror de. De skal bare se på hans tå for at være på den sikre side.
Så kan du jo invitere Georgianna på middag.
Jeg tror, hun er på arbejde. Er der en anledning, jeg ikke ved noget om?
- Jeg skal på date. - Er det rigtigt? Det var noget nyt.
Jeg tænkte, at det var på tide at få et liv.
- Det er godt at høre. Ny kjole? - Ja.
På en måde. Bobby har ret. Hvorfor ikke bruge Lorraines tøj?
Hun var virkelig lille. Den var ret svær at lyne.
Bare sørg for, at den forbliver lynet.
Jeg er en stor pige, Lawson. Det har jeg efterhånden været i et stykke tid.
Er det en optagelsesprøve til universitetet?
Ja, min studievejleder gav mig den. Jeg ville have smidt den ud.
Hvis du har karaktererne til det, skal du på universitetet.
- Det koster penge. - Man kan få økonomisk støtte.
Jeg ville måske være nødt til at flytte.
Ja, måske.
- Jeg må af sted. - Kommer han ikke og henter dig?
- Vi har aftalt at mødes. - Du skal ikke gå alene hjem.
- Ring til mig... - Jeg får et lift.
Vær lidt alene med Georgianna. Du har ikke sovet derovre siden jul.
Du sagde, at du gerne ville se lidt mere af New Orleans" musikliv.
Jeg kender ham der.
- Hej, søde. Hvad laver du her? - Jeg er her sammen med Sean.
Hej. Jeg har set dig spille før. Du er god.
- Du er virkelig god. - Du har aldrig fortalt, du er så god.
Jeg spiller ikke så meget mere.
Jeg har ikke... Jeg har ikke lungerne til det. Hvordan har Bobby det?
- Bedre end dig. - Skal du være med igen?
- Der er en, du skal hilse på, Tiny. -Er det den søde, lille Purslane?
- Du kan ikke huske mig, vel? - Nej, beklager.
Dengang din mor spillede her, satte hun dig ovre på den barstol.
Du var så nuttet.
Det var mit job at sørge for, at du havde masser af Shirley Temples.
Junior spillede sammen med Lorraine dengang.
De var vores bedste band. Når de altså ikke skændtes.
Lille Purslane. Du må endelig komme og hilse på gamle Tiny igen.
Shirley Temples er på husets regning. Vi ses.
Spillede du virkelig i Lorraines band?
Ja, selvfølgelig. Det gjorde alle dengang.
Sådan var det bare.
Lorraine og mig stod hinanden meget nær.
På et tidspunkt.
Jeg kan huske sidste gang, hun havde den kjole på.
Den ser lige så smuk ud på dig.
Jeg må smutte. Jeg er glad for, at du kom, søde.
Hvorfor har du ikke fortalt, at din mor var sangerinde? Det er da sejt.
Det ved jeg ikke. Det er så længe siden.
Vil du have en drink? Det vil jeg.
Hold da op. Glæder du dig til at komme hjem?
Hvis jeg må for dig og Purslane.
Du har endelig regnet os ud. Hvad er dommen?
Jeg har en infektion i nyrerne. Jeg har fået noget medicin.
De siger, at jeg skal holde mig fra alkohol.
- Hvad med tåen? - Det er bare fodsvamp.
- Du er heldig. Du klarer den. - Ja, men hvad, hvis jeg ikke gjorde?
- Hvad mener du? - Jeg så dig og Purslane juleaften.
- Går I i seng sammen? - Nej, hvorfor tror du det?
Fordi hun bliver mere og mere tiltrækkende.
Fordi hun er ung og er lidt lun på dig.
- Det er jo rart. - Hun er kun et barn, Bobby.
Hun er 18 år gammel.
Min kone var 18, da jeg mødte hende.
Det var kærlighed ved første blik.
Der skete ikke noget. Tingene gik lidt for vidt den aften, -
- og jeg tror, det skræmte hende lidt. Hun frøs lidt og var lidt ensom.
Hun var sikkert ikke den eneste.
Bare husk, at hun er Lorraines datter.
- Du er bare jaloux. - Det kan du tro.
Pis. Så meget er jeg sgu ikke værd.
Nej, det er du sgu ikke.
Vinteren føler sig aldrig hjemme i New Orleans.
En uvelkommen gæst, som minder os om det, vi mangler.
Og som tager af sted, så vi glemmer det igen.
Forår! Og vi er her stadig.
Skal vi ikke snuppe en flaske vin -
- og sætte os ned til floden ligesom før i tiden?
Kan du huske den kraftige pige, der badede nøgen? Hvad var det, hun hed?
Det ved jeg ikke. Hun er blevet religiøs.
Mon vi stadig vil bo sammen i himlen?
Hvis vi kommer i himlen, så gør alle det, -
- og så kan jeg frit vælge en libertiner. Byron, Sade, Hemingway.
Jeg ville være sjovere end alle de klynkehoveder tilsammen.
Jeg tror helt sikkert, at Pursy kan få økonomisk støtte.
Hun begynder bare på en eller anden smart skole, -
- mens vi bliver ældre og grimmere. Hvert forår kunne være vores sidste.
Nu vil jeg fandeme ned til floden!
Hvorfor skal du altid være sådan et teatralsk, gammelt fjols?
""Jeg vil bare gerne indånde hver dag.
Hvad lykken ikke har i længden, har den i højden."
Robert Frost. Du ved jo godt, at hun vil savne os, hvis hun tager af sted.
Hvis hun tager af sted, er det dét. Så er det slut.
Jeg vil ned til floden nu!
Jeg trænger til fred og ro. Jeg har så meget, jeg skal nå.
Jeg skal skrive en novelle eller et digt. Jeg dumper.
- Nej, du skal nok klare den. - Vi ses.
Hej, skat.
Jeg har ventet på dig hele dagen.
Hvad laver du her? Hvordan fandt du mig?
Du dufter godt.
Inviterer du mig ikke indenfor? Jeg har købt den her til dig.
Her minder om alle de dameblade, du læser.
Dem har jeg ikke tid til at læse mere.
- Hvad laver du? Er du servitrice? - Nej, jeg er bar...
- Det rager ikke dig. - Må jeg?
Du må klare dig godt. Ingen husleje. Og her er rarere end i husvognen.
-Hvad vil du, Lee? - Hvad mener du?
Jeg kom for at passe på dig, når Lorraines venner bliver sparket ud.
- Hvad snakker du om? -Dem, du deler huset med.
Hvor ved du fra, hvem jeg bor sammen med?
- Det er til dig fra en advokat. - Og du har selvfølgelig åbnet det.
Deres år er næsten gået.
Jeg har virkelig prøvet at forbedre mig, og jeg har virkelig savnet dig.
Der står, at jeg er eneindehaver af huset pr. 1. juli.
Vidste du ikke det? De rådne tabere har løjet for dig!
- De er ikke tabere. De er mine... - Dine hvad?
Kald dem ikke tabere. Jeg har et rigtigt liv nu.
- Jeg går i skole... - Et rigtigt liv?
I modsætning til vores lorteliv?
Og du har mødt nogle rigtige mænd, -
- der lyver, så de kan få tag over hovedet.
De får måske mere end det?
De har udnyttet dig, Purslane. Ligesom de udnyttede Lorraine.
- Skrid med dig. - Skønt!
Jeg kørte hele vejen herop for at besøge dig!
Så du går i skole nu? Meget morsomt.
Du skal bare huske én ting:
Ukrudt er bare ukrudt.
- Lige meget hvor køn blomsten er. - Tusind tak, Lee. Skrid med dig!
Hvad fanden sker der?
Er hun ved at gøre rent?
Hun har låst døren.
Pursy, åbn døren, skat.
Pursy, det er os.
Pursy, åbn døren, skat.
- Pursy, du har låst døren. - Jeg sagde jo, at det ville ske.
- Åh nej. Hvordan? - Kom. Hun har brug for lidt tid.
FORSVIND, OG BLIV VÆK!
- To dage uden at nogen har set hende. - Hun bad om fri i weekenden.
Sporet er koldt.
Ray sagde, at hun kom ind i morges og lånte telefonen.
- Sneg hun sig forbi os? - Nok med vilje.
Du har ikke været nogen særlig god støtte i alt det her.
Bor I måske ikke hos mig? I kan da bare tage et andet sted hen.
Jeg skal nok få gjort det godt igen. Hun skal i skole i morgen.
Jeg sætter vækkeuret, står tidligt op og taler med hende på vejen.
Får sat det hele på plads.
Vi har ikke noget vækkeur.
Vi har ventet på dig, skat.
Hvad synes du? Det er dine yndlingsfarver.
Gæt, hvem der har hjulpet. Ray, Ike og selv Earl.
Det får nok salgsprisen til at stige. Tak.
Hvorfor tager du allerede af sted?
Vi vil stadig være venner. Det er dem, jeg vil væk fra.
- De gjorde det ikke for at såre dig. - Begynder du ikke i køkkenet?
Min søde Purslane. Jeg har fået det bedre og glæder mig til at se dig.
Der er gået alt for lang tid, og der er så meget at sige.
Jeg skriver til dig hele tiden, men tør ikke sende brevene.
Du skal have dem nu, så du kan få vores historie.
Du skal lære din far at kende. Det er min skyld, -
- at han ikke allerede kender dig.
Jeg skrev den her sang til jer begge to.
Hvor skal jeg gøre af dine glas?
Hvad er der galt?
Hvordan kunne du tale om hende hele tiden og ikke fortælle mig det her?
Er det sandt?
""Din stemme bevægede min sjæl. Bobby Long."
Jeg har altid haft en anelse, men hun fortalte mig det aldrig.
Jeg elskede hende først, og så kom Bobby hertil, og så brød helvede løs.
Bobby var stadig gift.
Han vidste ikke engang, hvad hun følte for ham.
Hun kæmpede så hårdt for at holde sig ædru.
Og da det lykkedes, kom hun hjem til en stor optræden på Howlin" Wolf.
Den her optræden?
Datoen stemmer.
Hun sagde, at din bedstemor ville tage dig med.
Hun kom aldrig.
Det gjorde han heller ikke.
Hun var sønderknust over, at ingen af jer var der.
""Til min søde Bobby.
Jeg har det bedre og kommer hjem for at synge en helt ny sang for dig.
Vær sød at komme. En, jeg elsker, kommer også, og I skal møde hinanden."
Det var dig, skat.
Dig og Bobby.
Du godeste.
Hvorfor bliver du ved med at drikke det lort? Det slår dig ihjel.
Nogle gange er jeg ved at brække mig over dig.
Du lever i en fantasiverden, hvor livet er en bog, og ingen tør skrive.
Enhver ved, at bøger er bedre end livet. Det er derfor, det er bøger!
Vær du bare ond, Pursy. Vi har fortjent det.
Men når du er færdig, så lad os tale sammen som en familie.
Som en familie?
Ligesom den familie, du ødelagde?
For ifølge Lorraine er jeg din familie.
Kunne du ikke tælle til ni måneder?
Jeg fattede ikke, hvorfor jeg skulle bo sammen med jer, men...
Du er min far.
Jamen jeg...
Elskede du hende?
- Elskede du hende? - Ja, meget højt. Men jeg...
Jeg ville ønske, vi aldrig havde fundet ud af det.
Bliv her, Pursy. Du må ikke gå.
- Det er for sent. - Nej, det er ikke.
Du har mig nu, skat. Du er ikke alene længere.
Lad mig være der for dig. Fortæl mig, hvad jeg kan gøre.
Kan du huske, at jeg fortalte, at jeg opdigtede minder om hende?
Det meste ynkelige er, at jeg også opdigtede minder om mig selv.
Ligesom forældre har en masse historier om deres børn :
"Var det ikke sødt, da Suzi ikke kunne sige... et eller andet?"
Folk husker de mærkeligste ting. Du kan nok huske en masse om dine børn.
Ja, det kan jeg.
Jeg tænkte, at jeg måske gjorde nogle søde, sjove ting, da jeg var lille.
Men der var bare ikke rigtig nogen til at se dem.
Jeg var der, skat. Jeg var der.
Aldrig særlig længe ad gangen, men jeg var der.
Vil du fortælle mig om hende, hver gang du tænker på hende?
Og også om mig?
For jeg tror, at jeg virkelig har brug for at vide det nu.
Jeg vil ikke sælge vores hus. Jeg elsker vores hus.
Jeg var bare så vred på dig.
Undskyld.
Jeg kan ikke huske, hvordan man gør det her.
Jeg skal nok gøre det for dig.
Hold da kæft. Din fod er helt blå.
Jeg har øvet mig i at gå med de her sko.
Den er bare følelsesløs.
Jeg vil ikke have, at min datter skal skamme sig over sin far.
- Hvordan ser jeg ud? - Flot.
- Hvordan ser jeg ud? - Udmærket.
Dit hår stritter.
Sådan.
I ligner et par rigtige skatteborgere.
- Er jeg passende påklædt? - Du er fin. Dine bukser står åbne.
Er du klar til at se vores datter få sit eksamensbevis?
På en dag som i dag skal man huske at være taknemmelig.
Vær stille, alle sammen. Vær stille.
Jeg vil gerne udbringe en skål -
- for min smukke datter Purslane Hominy, -
- min egen dyrebare pige.
Cecil sagde, at man skal huske at være taknemmelig på en dag som i dag.
Jeg har meget at være taknemmelig for, -
- som jeg ikke har været opmærksom på.
Jeg er taknemmelig for en Gud, som jeg troede havde opgivet mig.
Kærligheden fra et barn, der, om Gud vil det, -
- skal begynde på et rigtigt universitet til efteråret, -
- for min datter er klog. Klogere end sin gamle far.
Det skal guderne fandeme vide.
Pursy, du har lært det her gamle fjols en hel masse.
Og som den prægtige T.S. Eliot sagde:
""Vi skal blive ved med at udforske. Og formålet med al vor udforskning -
-er at ende dér, hvor vi startede, -
- og kende stedet for første gang."
Det er det, du har givet din far. Og det er han dig evigt taknemmelig for.
Kom så herop og dans The Alabama Shuffle med din far.
Spil den langsomme, som jeg så godt kan lide.
VI ER UDE AT FISKE VI SES DERUDE
Nogle mennesker når til et punkt, hvor de ikke kan komme længere.
Hvor koner og job kolliderer med en trang, -
- både den uerkendelige og den, der forbliver ude af syne.
Hvis man ser det usynlige, så ser man det, man skal skrive.
Sådan sagde Bobby altid. Han ville leve sammen med de usynlige.
Dem, som vi går forbi hver dag. Dem, som vi nogle gange bliver.
Dem i bøger, som kun lever for en eller andens indre blik.
Det var hans skæbne at gå igennem livet og ikke rundt om det.
Han var sikker på, at den korteste vej til himlen var igennem helvede.
Men hans virkelige hæmsko var hans sind, -
- der både var ophøjet og hæmmet af for mange historier -
- og den vej, han valgte for selv at blive én.
Bobby Longs tragiske brist var hans sværmeri for alt, hvad han så.
Vil man gerne tro på en form for retfærdighed, -
- så fik Bobby sin for en sang.
EN KÆRLIGHEDSSANG TIL BOBBY LONG
Og skulle en gravskrift være min historie, -
- ville jeg have en kort en klar til mig selv.
På min gravsten skulle der stå :
"Jeg skændtes med verden som med en kæreste. "
Robert Frost.
Oversættelse : Rikke Skjelmose Scandinavian Text Service 2005